(Chci žít.)
Eun Dan Oh...
Epizoda 7.: "Číslo 13 konečně promluví"
(„Tajemství“)
Je rozdělený přesně na polovinu.
Myslím, že jsi můj osud.
Uhni, pokud jsi hotová.
Uvidíme, jestli je Kyung také mým osudem.
Prosím, zlom ho.
Zlomil jsem to.
Ani nevím, kdy a kde zemřu.
Budu trávit celou dobu tím, že mě Kyung bude zraňovat?
Co je to s ní?
Snaží se vypadat uboze.
Chce získat Kyungovu pozornost.
Dan Oh, když jsi v tom,
proč si nepřeješ, aby zhasl tvůj monitoring srdce?
Píp, píp, píp...
"Baek Kyungu!"
"Ach, Dan Oh, jsi v pořádku?"
Dovolte mi to objasnit.
Nebrečím kvůli tomu blbci.
Jsem jen smutná,
že není naděje něco změnit.
Proč jsi nezůstala v nemocnici, pokud máš problémy se srdcem?
Dan Oh, zbláznila ses?
Ty jsi ten, kdo je tu blázen.
(Pokud jsi nemocná, měla bys zůstat doma.)
(Co to děláš?)
(„Tajemství“)
Tak co, zlomili jste vztahový kámen?
Proč jsi tak skleslá? Kyung to bude milovat.
Vztahový kámen? Baek Kyung?
Neopovažuj se už nikdy přede mnou vyslovit jeho jméno.
To je přesně důvod, proč tě nemám rád.
Hej, Eun Dan Oh!
Kde jsi byla? Hledal jsem tě všude.
"To je přesně důvod, proč tě nemám rád"?
Určitě ví, co říct pacientovi, aby to bylo co nejvíc hrubé!
Jak elektrizující. Potlesk!
Nesnáším toho spisovatele.
A ještě víc nenávidím Kyunga, že mi ubližuje.
- Mluví někdo o mně? - Jsem si jistý, že jich je spousta.
Kolik kamenů jsi zlomil?
- Spoustu. - Víš vůbec,
jaký je jejich význam?
Opravdu tomu věříš?
- Připravte se na odchod. - Dnešní večerní plán...
vynechám.
- Proč? - Díky vztahovým kamenům...
jsem celý den utíkal před dívkami a jsem utahanej.
Párový bobřík odvahy lesem je ale zábavný.
"Párový bobřík odvahy"?
Co to máš na zádech?
- Co to je? - To je dívčí ruka.
Zasloužíš si tohle od mnoha z nich každý den.
Myslím, že vím, o čí ruku jde.
Je tu jedna dívka, která je blázen do mužských zad.
Co to do tebe vjelo?
Snažíš se zapamatovat si celou trasu?
Ano, snažím.
Proč?
Plánuju se ztratit.
Dan Oh, víš, proč se náš výlet také nazývá...
výlet lásky?
"Výlet lásky"?
Nemám zájem.
To proto, že během nočního bobříka odvahy se vytvářejí milostné páry.
Měla bys předstírat, že trasu neznáš, ne si je pamatovat.
Musíš jen následovat Kyunga.
Čím temnější cesta, tím jasnější je vaše láska.
"Nam Joo, bojím se!"
(Zákaz vstupu)
- Jaké máš číslo? - Jaké máš číslo?
- Cože? - Je se mnou.
- Jaké máš číslo? - 13.
- Já jsem číslo 3. - Jsem číslo 4.
Neuvěřitelné.
Proč jsi to smíchal s jinými třídami?
Co mám dělat, když každá chce za partnera Nam Jooa?
Pokud to má tak být,
budeš s ním v páru, ať se děje, co se děje.
Přesně.
Vlastně se mi líbí, že budu partnerem...
dívky z jiné třídy.
Zavři pusu! Jdu si ho vylosovat.
Děsíš mě.
To není on!
Právě teď vypadáš děsně ošklivě.
Nech mě tě vyfotit. 1, 2, 3.
To bolelo.
Vypadáš naprosto strašně.
No tak.
- Otevřeme současně? - Dobře.
- 1, 2, 3. - 1, 2, 3.
- Jaké máš číslo? - Hej...
Kdy jsi přišel?
- Miluji to. - Nemůžu tomu uvěřit.
- Myslel jsem, že jsi vyčerpaný. - Jsem.
Jsem vyčerpaný, ale...
Existuje důvod, proč to chci zkusit.
Ne, že bych mohl být partnerem s osobou, kterou chci.
Existuje jen jediná možnost...
Pojďme.
Tomu nemůžu uvěřit.
- Ani já. - Ani já.
Protože takhle to autor naplánoval.
Jsem tak naštvaný.
Já jsem v kaši, ale ty máš taky potíže.
Pokud je to osud tvé vedlejší postavy, abys je spojil,
pak bych to měla taky zvládnout.
- Pravděpodobně má číslo 27. - Ne, má číslo 3.
- Ne, je to pravděpodobně číslo 27! - Přestaň mě strkat!
Kyungu, dostala jsem číslo tři. A co ty?
- Jsi... - Kyungu, jaké je tvoje číslo?
Ráda bych, kdyby to bylo číslo 27.
Není to ani jeden.
Sorry, holky.
- Cože? - Co to děláš?
Vstávej. Pojďme.
-Kam? -Kam?
Jsi určitě číslo 10.
Vím, že tím tu scénu neurychlím,
ale spěchám, víš.
Ta-dá. Vidíš?
Pardon, Takže si ho beru.
- Vstaň. - Kam jdete?
- Nechoď! - Neodcházej!
Jdeme! Jdeme!
- Zvládneme to! - No tak!
Už jsi tu byla?
Samozřejmě že ne. Jsem tu poprvé.
Tak jak to, že tak dobře znáš cestu?
Já vím, že? Díky někomu...
jsem vynechala večeři, abych si zapamatovala trasu.
Kvůli komu?
Bože.
Můžeme trochu zpomalit?
To je přesně důvod, proč tě nemám rád.
To je přesně důvod, proč...
tě nemám rád.
Hroznej blbec.
Zatraceně, blbej Baek Kyung.
Nemůžu se pořád chovat jako jejich Amorek.
Tady to bylo.
Máš zvláštní talent.
Při každé příležitosti mě objímáš.
To není pravda.
Měl bych za to převzít odpovědnost.
Cože?
Myslím tím, abys šla za mnou.
Kudy se mám vrátit k ubytování?
Nepamatuju si to. Kde to je?
Panebože.
Co? Myslím, že tenhle strom jsem už viděla.
Tak často přelistováváš stránky,
tak proč to neuděláš tentokrát, sakra?
Cože? Chcípla?
Moment. Kde je můj telefon?
Můj telefon...
je pryč.
Můžeme trochu zpomalit?
Eun Dan Oh
-* Číslo, které voláte... - Zatraceně.
Jsi zpátky.
Co tady děláš?
To je tvůj dárek.
Ovládej před ní svoji děsnou povahu. Má slabé srdce, víš?
Očekáváš, že si něco takového vezmu?
Nejsem v pozici, abych dával ostatním rady.
Nemůžu tomu uvěřit.
Prosím...
Až do toho dne, kdy hora Baekdu nespadne...
A Východní moře nevyschne...
Nebojím se. Nebojím.
Nebojím se. Tak co?
Bojím se. Ne, nebojím se.
Dan Oh, seber se. Seber se. Soustřeď se.
Ty jsi vážně příšernej spisovatel!
Ne, ne. Milý spisovateli, moc tě prosím.
Opravdu se bojím.
Chci teď rychle jít domů.
Jsem tak vyděšená.
Co?
Co je to?
Kdo je tam?
Nechoď sem. Nepřibližuj se ke mně!
Opravdu nemám žádné peníze!
Ušetři mě pro jednou. Nezabíjej mě!
Č... Č... Číslo 13?
Bojím se. Počkej na mě.
Mír je jako řeka...
Ach, Bože. Bojím se.
Hej, víš co?
No...
Omlouvám se,
ale můžeš to zapnout?
Aha.
Jsem tak vyděšená. Prosím.
Hej. Vystrašil jsi mě!
Promiň.
Ty...
můžeš mluvit?
- Ano. - Páni!
Páni! Mluvit s tebou bylo tak frustrující.
Od kdy? Jak?
Ne, jak se to stalo?
Když jsi mohl mluvit, proč jsi mi neodpověděl?
Co se děje? Hej, počkej na mě. Bojím se.
Tohle.
- To je falešné. - Co když je to skutečný duch?
Protože my jsme skuteční.
Tohle je falešné.
Přestaň si stěžovat. Pospěš si.
Taky se bojím.
Tohle je moc.
Drahý Bože, proč jsi mi dal stejné číslo se Sae Mi?
- Číslo čtyři tady znamená smrt. - Hej, Su Chule.
Pospěš si. Co když je ztratíme, protože jsi pomalý?
Prostě mě ztrať.
Nam Joo!
Kde jsi?
- Hej, počkej. - Tvoje Sae Mi je právě tady.
Hej, počkej na mě.
Když jsi mohl mluvit, proč jsi celou dobu nic neřekl?
Ježíš. Má prostě tak klidnou osobnost?
Nebo co?
Bože, je mi zima.
Hej, řekla jsem ti, že je mi zima.
Měl by sis pro mě sundat bundu nebo něco.
Nejsi vůbec ohleduplný...
Hej, co to děláš?
Chtěl jsem si to sundat.
Ne, jen jsem tak plácala...
Ale nesvlíkej se přede mnou, co to děláš....
Musel ses zbláznit. Obleč si to.
Úžasný...
Dan Oh, seber se!
Je tu zima.
Je mi hrozná zima.
Omlouvám se,
ale pokud nemůžeš změnit můj osud,
bez ohledu na to, jak jsi hezký, bude to k ničemu.
Hej, Eun Dan Oh!
Kde jsi byla? Hledal jsem tě všude.
Příběh se změnil...
Dan Oh.
- Pojďme. - Jsem si jistá, že to byl Kyung,
kdo mě měl najít.
Kam jdeme?
Myslím, že slyším nějaké zvuky.
Hej, kam to jdeš?
(Zákaz vstupu)
Hej, nemyslíš, že jsme zašli příliš hluboko do lesa?
Jak daleko ještě půjdeme?
Sakra!
Hej, jak daleko půjdeme?
Páni! To je vážně krása!
Jak jsi tohle místo našel?
Víš, co je to za květinu?
Tahle květina?
Ne. Ale...
Vidím, že je krásná.
Neznáš tohle místo?
Ne, neznám.
Proč?
Co se na mě tak dívá?
Co to najednou dělá?
Tohle jsi měla ve vlasech.
Víš co?
Byla jsem trochu smutná, že jsem musela jít cestou, kterou už...
pro mě předuurčili.
Ale...
prostě se to změnilo.
Právě teď jsi mi ukázal,
že existuje jiná cesta.
Jsem si tím naprosto jistá.
Díky tobě si...
myslím, že se mé dny mohou změnit.
Můžu...
ti říkat Ha Ru (Den)?
Měli bychom si zopakovat bobříka.
Proč navštěvujeme starý palác? To je taková nuda...
Zajímalo by mě, co dělal chlapec a dívka...
minulou noc uprostřed lesa.
Vsadím se, že vyhrál první cenu, že?
Měl jsem být s Nam Jooem.
Jak si to mohl být ty?
To bolí.
Hej, Eun Dan Oh.
Kde jsi byla?
Proč jsi tady?
Všude jsem tě hledal, sakra...
Kde jsi byla? Všude jsem tě hledal.
Proč to říkáš ve stínu místo na jevišti?
Je příliš pozdě.
Co tvoje srdce?
Jsi v pořádku?
- Co je to s tebou? - Bojím se o tebe.
Co to meleš?
Zapomeň na to.
Hej.
- Kyungu. - Co?
Proč jsi po ránu tak mimo?
Co jsi dělal včera v noci?
Šel jsem hledat Dan Oh...
Kde jsem to pak byl?
- Ustup zpátky! - Ještě dál?
Úžasný. Jsou tam kapři! Podívej se na ně!
- Pospěš si. - Dobře.
Jsou tak roztomilí.
- Co to děláš? - Co?
Vyfoť mě.
- Připravená? Dobře. - Foť.
1, 2, 3.
Ještě jednou.
- Další? - 1, 2, 3.
No... tohle místo je hezké,
ale tamhle je to hezčí.
Chceš si to prohlédnout?
- Tamhle? - Ano. Pojďme.
Můžu ti říkat Ha Ru?
Doufám, že si mě pamatuje.
Co to děláš?
Jsi opravdu dobrý v kreslení.
Pokaždé, když tě vidím, bych se měla nejdřív představit, že?
Ahoj, jsem Eun Dan Oh, číslo 7. Jsem junior v 7. třídě.
A tvoje jméno je Ha Ru.
Ha Ru?
Pamatuješ si mě? Pamatuješ...?
Můžu změnit budoucnost. Můžu...
Nevypadá tohle místo povědomě?
Musela jsem být...
v mém minulém životě princezna. Princezna.
Hej, dělala jsem si srandu.
Byl to jen vtip.
Ha Ru... Ha Ru...
Škoda, že jsem jediná, kdo ho zná.
Zná co?
Tvoje jméno.
Není to hezké, že už máš jméno?
- Ach... - Ach...
Podívej se na to.
Co je to?
Není to květina, kterou jsme včera viděli v údolí?
Zkusme to ještě jednou.
- Kámen, nůžky, papír. - Musel jsem se napnout.
- Děláme to celý den. - Ještě další kolo.
- Nechci. - Pojďme na to.
- Nechci! - Pojď!
Jenom si to představuju,
nebo si mě Ha Ru opravdu pamatuje?
Ha Ru.
(Dan Oh)
Epizoda 8.: "Varování Víly sušených chobotnic"
Hej, Dan Oh, dneska jsi přišla do školy.
"Lidi, mé srdce..."
Uzdravím se. Úplně se uzdravím.
Ano. Aby ses zase měla fajn se svou láskou, zetěm Baekem,
měla by ses rychle uzdravit.
Mít se fajn. Co jsem řekl?
- Mít se fajn! - Mít se fajn!
Nemám žádnou energii, kterou bych na vás mohla plýtvat.
Od dnešního dne budu pracovat...
na skvělém projektu změny mého osudu. Uhněte.
- Projekt? - Projekt?
Budeš pracovat na projektu?
Jaký druh projektu?
- Projekt, co udělá z Kyunga zetě! - Projekt, co udělá z Kyunga zetě!
- Zeť Baek! - Zeť Baek!
377 00:29:56,153- --> 00:29:58,023 - Zeť Baek! - Zeť Baek!
Hele, kluci, Kyung je tady. Ahoj.
- Zeť Baek! - Zeť Baek!
(Školní výlet, fotky Ahn Su Chula, 4 tisíce za kus)
Lidi, tohle je vzácná příležitost.
Tyto fotografie jsou všeho druhu.
Vzpomínky na školní výlet naší střední školy!
Mistrovská díla fotografa 7. třídy, Ahn Su Chula.
To nejlepší z nejlepších!
Každá fotka stojí 2 tisíce.
Ale fotky A3 jsou každá za 4 tisíce.
- Jednu chci! - Já taky!
Su Chule, jsou tam také fotky Nam Jooa?
- Jasně! - Chci tohle!
Pojďte se podívat.
- Moje! - Je to moje!
- Vezmu si tyhle dvě. - Dobře, uklidni se.
- Hej! - Hej!
Můžu dostat účtenku?
Ne, účtenky nedávám.
Dobře.
Ta-dá. Oh Nam Joo, úplná hromada.
Štěstí pro tebe.
Na co jsou přátelé?
Mám pár i pro tebe.
Počkej.
Chci jen tuhle.
Ale na tý nejsem.
Ne. To je důvod, proč si nechávám jen tuhle.
Ne tuhle?
Hej.
- Eun Dan Oh! - Co je?
Co je to teď?
Šmarjápanno, nevychovenec...
Nezbývá už mnoho fotografií!
Využijte této příležitosti!
To byl úspěch.
A co moje práva na portrét?
No... musím zaplatit za své filmy.
- Kde jsou moje fotky? - Okamžitě se vyprodaly.
Jsi tak populární.
Vyprodaly se? Všechny?
Ano, všechny jsou pryč.
Co se děje?
Su Chule.
Vezmu si tuhle.
- Joo Da? - Joo Da?
Je to úplně tvoje.
A3 mi vydělali tolik peněz. Můžeš ji mít zdarma.
- Co se děje? - Nam Joo!
- Počkej! - Nam Joo!
- Nam Joo!
- Bože, to je Joo Da. - Na co se díváš?
Podívejte se na její oči.
Pojďme se místo toho podívat na ty fotky.
Hej, Joo Da.
V lese jsi byla tak agresivní. Ve škole...
Hej.
Dávej si pozor. Co když si to někdo špatně vyloží.
Nech je myslet si, co chtějí.
- Hej. - Ano?
Jak se s tím máme vypořádat?
- S čím? - Tak prostě... se vším.
Nemůžeme dělat věci, které chceme dělat.
Nevidíme lidi, které chceme vidět.
Vždycky musíme dodržovat autorovy plány.
Máš pravdu.
Ale může se to změnit.
- Jsi si jistá? - Ano.
Nemůže si to pamatovat. Není to frustrující?
Frustruje mě to.
Ať už jsem na jevišti nebo ne,
vidím jen její záda.
Pokud to zkusíš, můžete ji vidět i zepředu.
Počkej. Vidíš?
Měla jsem pravdu.
Tentokrát ji vidím taky zezadu.
Můžeš to změnit.
I já, i ty.
- Jdi za ní. - Cože? Právě teď?
Právě teď. Běž!
Joo Do!
Do Hwa, kam jdeš?
Přišel jsem...
přišel jsem... za tebou.
Všichni na výletě byli tak roztomilí a sladcí...
Nutilo mě to cítit se hrozně trapně.
Nemáš ani ponětí.
- Bavila ses? - Ano, absolutně.
Ale stalo se také něco zvláštního.
Asi jsem byla unavená z toho, že trávím čas s Ha Ruem.
- S Ha Ruem? - Ano.
Být s Ha Ruem mění scénář.
Určitě mi nevěříš.
Takže jsi mu dala jméno?
Uvědomuješ si, co znamená pojmenování?
V komiksu jste postavy navíc.
To vím. No a co?
Křoví je tu jen pro hlavní postavy.
Celou tu dobu jsem ty dva podporovala.
Když komparzisté získají jména a začnou jednat sami za sebe...
všechno se pokazí.
Jdi pryč.
Všechno se pokazí?
Pokud se něco změní, pro mě to bude lepší.
Kdo ví, možná se moje srdce uzdraví?
Proč je najednou tak vážný?
Všechno se pokazí? 488 00:35:44,033- --> 00:35:46,608 (Máminy květiny)
Tati, jsem doma.
Dneska vypadáš šťastně.
Ano, jsem šťastná.
Dan Oh.
Podívej se na to.
Pamatuješ si, jak je sázela? Máminy květiny.
Zasadila jsem je s mámou. Jak bych na to mohla zapomenout?
Kvetou každý rok tak krásně.
Jako by tě tvoje máma přišla navštívit.
Máš pravdu. Jsou stejně krásné jako máma.
- Květiny! - Hej.
Dan Oh, bavila ses?
Podívej se na to. Není to krásné?
Dan Oh, víš, čí je tahle květina?
Nejsem si jistá.
- To je maminčina květina. - Maminčina květina.
Čí je tahle květina?
- Ta je tátova. - Ta je Dan Oh.
Čí je tohle květina?
Ta je Kyungova.
- Kyungova? - Kyungova?
I když jsem v komiksu
a o všem rozhoduje spisovatel,
moje pocity jsou skutečné.
Takže to změním, všemi prostředky.
Jak já chci.
(Co to děláš?)
(Je to dárek.)
Očekáváš, že si něco takového vezmu?
Co...
(„Tajemství“)
- Bože. Jsi v pořádku? - Ano, jsem v pohodě.
- Ne, nejsem. - Pojďme to položit.
Odnesu to.
Ale je to naše práce.
Nikdo se nestará, co dělá komparz.
Co to řekl? Kompa... co?
Nejsem si jistý. Mimochodem,
kdo je to?
Střílej!
Tady.
Přihrej mi míč.
Tolik se ti líbí?
Ne, nelíbí.
Pokus se zachovat si klidnou tvář.
Přestaň na ni tak intenzivně zírat.
Co to děláš?
Myslím, že bych měl víc cvičit.
Takhle se ti to nikdy nepovede.
Oh Nam Joo?
Nepoužívej jen ruce.
Místo toho použij zápěstí.
- To je super! - Nam Joo!
Můžeš mě taky učit?
Zkus to.
Cože?
Ano, jdi na to.
Ach, povedlo se to.
- Co je to s ní? - To je tak otravný.
Nesnáším ji.
(Křičí)
Autor ho dokonce ani nenakreslil pořádně.
Podívej se na to. Nemá žádné rysy obličeje.
(„Tajemství“)
Skoro ses zranil.
Tomu nemůžu uvěřit.
Kde je to?
Klíčenka, kterou ti dala Dan Oh.
Proč mě o ni žádáš?
Potřebuju ji.
Vyhodil jsem to.
Kdo jsi?
Kdo jsi? Proč se pořád objevuješ...
Ha Ru.
- Cože? - Mé jméno...
je Ha Ru.
Hej, počkej...
Zatraceně.
Komparz nesmí mít jména?
Ha Ru.
Hodí se k němu.
Na co se díváš?
Na tebe.
Na mě?
Právě jsi se mnou mluvil. Je to tak?
Pamatuješ si mě, že?
Ukázal jsi na mě touhle tužkou.
Jen takhle.
Takhle.
- Ukázal jsem na tebe? - Ano.
- Takhle? - Ano. Takhle.
Takhle.
Pokud si to ani nepamatuješ, proč se na mě takhle díváš?
Skoro jsem si myslela, že si pamatuješ...
Takhle. Takhle...
Ban Jang.
("Doufat ve slabé světlo jako Měsíc a hvězdy")
Sakra...
Svítilo... na mě...
Chápu.
Přestaň, leze mi to na nervy.
Baek Kyungu...
Bavíte se, vy dva?
Co to do něj najednou vjelo?
Pokud nechcete skončit jako on,
nelezte mi na nervy.
Je toho tolik, s čím se musím vyrovnat.
Co je to?
Nic nevidím. Bojím se.
Je možné, že jsem... Jsem mrtvá?
Jen tak? Už?
Páni, to je vážně úleva.
Myslela jsem,
že se stalo...
něco špatného, přesně jak to řekl Vílák.
No jasně.
Tohle není thriller.
Romantický příběh se najednou nezmění ve smutný příběh.
Správně.
Dan Oh, jsi vzhůru?
Doktore Lee, nedívejte se na mě tak smutnýma očima.
Dan Oh.
Páni, vy se nikdy nezměníte, doktore.
Jak to, že se bojíte na pódiu i ve stínu?
Žila jsem úspěšný život.
Ačkoli jsem byla jen postava navíc,
někdo se o mě upřímně staral.
Dan Oh, vlastně...
Vím všechno.
Nemám moc času.
Nebojte se.
Změním příběh za každou cenu
a získám pro své srdce nové datum spotřeby.
Co je to?
Květiny!
Pojďme.
- Tati. - Ano?
Co se stalo s houpačkou a květinami?
O čem to mluvíš?
Přijdeš pozdě do školy. Pojďme si pospíšit.
Jak mohly všechny zmizet?
Co tím myslíš?
Zasadila jsem je s mámou.
Dan Oh.
Můžu ti říkat Ha Ru?
Když komparzisté získají jméno a začnou jednat sami za sebe,
všechno se pokazí.
Všechno se pokazí...
kvůli mně.
Kvůli mému chamtivému přání stát se skutečnou.
Co mám dělat?
Říkal jsem ti, aby sis dala brýle.
Ne. Zasloužím si trpět.
Měl jsi pravdu.
Čím urputněji se snažím věci změnit,
tím horší to všechno je.
Říkal jsem ti to.
Minule jsi mi řekl,
že když komparzisté získají jména a začnou jednat sami za sebe,
všechno se pokazí.
Kdybych mu nedala jméno, nestalo by se to.
Ne. Kdybych neseděla vedle něj,
neublížil by mu.
Ty cibule mi pálí do očí...
Pláču.
Bylo ode mě sobecké vtáhnout do toho někoho nevinného...
Přestanu s ním úplně mluvit.
To by bylo nejlepší pro Ha Rua...
Ne! Beru to zpátky!
To by bylo nejlepší pro číslo 13.
Pálí mě oči...
Měl by si dát na tu ránu mastičku.
Dan Oh.
Ano?
Dneska Kyung nepřišel do školy?
Ještě tu není?
Jsi jeho snoubenka. Jak to, že to nevíš?
Po včerejší scéně dokonce přeskakuje školu?
To není v pořádku.
Hej, číslo 13!
Co když ti na tváři zůstane jizva?
Krvácíš. Použil jsi nějakou mast?
Hodně krvácíš. Musí to bolet.
Omlouvám se. Je mi to tak líto, Ha Ru...
Ne. Myslím číslo 13...
Připravila jste jídlo, které má Dan Oh ráda.
Omlouvám se.
Dan Oh není jednoduchá dívka.
Zřídka se s ní setkáme.
Když o tom přemýšlíte,
není úžasné, že náš Kyung získal její srdce?
Nesouhlasíš, Kyungu?
Už je to dlouho, co jsem Dan Oh neviděl.
Proč nepřišla?
Vlastně, Dan Oh teď není moc šťastná.
- Co se stalo? - Co by se stalo.
Je jen trochu unavená ze své jednostranné lásky.
Prosím, buď k ní milejší.
Věřím ti.
Odpověz.
Jistě.
Nashledanou, předsedo Eune.
Pojď za mnou.
Pitomče. Jak se opovažuješ? Neřekl jsme ti to už?
Proč nemůžeš být příjemnější k té dívce, Dan Oh?
Otče.
Zlato, přestaň.
Madam, nemusíte to dělat.
Nepleťte se do toho.
Víš to? Víš to?
Ty mizero jeden...
Dobře, vyřešíme to jednou provždy.
Ahoj, Kyungu!
Proč jsi včera nepřišel? Nezvedal jsi ani telefon.
Co se ti stalo se rtem?
- Kde je Dan Oh? - Eun Dan Oh?
Kde je ta holka?
Opravdu žárlím.
Vždycky je všechno po tvým.
Nemám náladu. Dej mi to.
Proč jsi včera nepřišla?
Nemůžu uvěřit, že musím být na pódiu i v téhle situaci.
Jen tak.
Jen tak?
- Co to děláš? - Snažíš se mě provokovat?
Prostě do mě buď zblázněná tak jako vždycky!
Přestaň hrát tyhle dětinský triky.
Vždycky dostaneš, co chceš.
Jen proto, že jsi nemocná, udělali by pro tebe cokoli.
Dali by ti cokoli.
Takhle o tom nemluv.
Používáš tu tvoji zatracenou srdeční chorobu jako výmluvu, začneš plakat
a pořád se hroutíš...
Není to tak, že opravdu umíráš!
Pojďme.
Eun Dan Oh.
Co jsi zač?!
Nebudeš si to pamatovat, i když ti to řeknu.
Scéna se brzy změní.
AJ titulky RuoXi CZ titulky Bri, 10.10.2019 http://briegala.blog.cz/
Náhled příští epizody:
Pamatuješ si na mě?
Vím jen, že to všechno začalo s tebou.
To je působivé.
Není to příliš tvrdé na křoví?
Nikdo neví, kdy její srdce přestane bít.
Potřebuji, abys změnil jeviště.
Zastav Dan Oh. To je tvůj důvod k existenci.
Budu na tvém narozeninovém večírku.
Ach, Bože. Tohle je takové soukromé a tajné místo.
Jaká je naše práce?
Chceme změnit daný příběh.
Raději byste měli přestat.
Opravdu se změní jeviště?
Dnes se zeptám Joo Dy.
Jsem odsouzená.
Joo Do, musím ti něco říct.
- Co se děje? - Nam Joo zmizel!
Mám oznámení.
Od dnešního dne je naše zasnoubení zrušeno.